Христо Радевски
Там ме чакат…

chitanka.info

Когато се отделям

за дни

или неделя

от родния си град,

започвам да усещам

желание горещо

за връщане назад.

И седна ли във влака

и влакът пак затрака

по равния си път —

нетърпеливо гледам

към всеки град пореден,

към всеки минат рът.

И ето

виждам вече

дим тънък отдалече,

познатата лъка.

Засвири вече влака,

лети през върбалака

край нашата река.

Летят покрайнините

край релсите извити

насреща ни,

назад.

Раздвижва се вагона

и вижда се перона,

и хора там стоят.

Аз знам,

че там ме чакат.

А тихо спира влакът

и глъч и смях ехтят.

И аз отново сещам

с каква любов гореща

обичам тоя град.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.